Resync: Xenzai[NEF]
www.undertekster.no www.divxnorway.com
Mine damer og herrer, dette er obersten. Velkommen til... P3X-989,-
- hvor det er behagelig... romtemperatur.
Sett på vifta.
Jøss.
Vel, lyset er på, men det er ingen hjemme.
Teknologien her er avansert sammenliknet med de fleste menneskeplaneter, -
- kanskje til og med mer avansert enn på jorden.
- Hvor mye mer? - Vel, den føles eldre, på et vis.
Jeg vet hvordan den føles.
Dette stedet har sett bedre dager.
Det ser ikke ut til å stamme fra goa'uld.
- Teal'c, har du sett noe sånt før? - Nei.
En datamaskin.
Vel, den høres illevarslende ut. La oss falle tilbake.
- Hva i all? - Oberst?
- Carter? - Jøss.
Hvordan kom vi inn i disse draktene?
Jeg vet ikke.
Velkommen til PX3-989.
Senderen er borte.
Daniel?
Teal'c! Er det bra med dere?
- Det er bra med meg. - Det er fint med meg.
Mer enn fint faktisk, når man tenker på at vi nettopp var...
Comtraya!
- Daniel? - Jeg tror at det er en hilsen.
Ja. Det er det.
Å, vel, da...
Comtraya! Vi er utforskere fra et sted som heter jorden.
Jeg heter Daniel. Hei.
Å! Er dette skikken deres, hva?
Hei!
- Er du lederen? - Å, nei. Det er...
Jeg. Oberst Jack O'Neill. Kumbaya.
- Comtraya. - Samme det.
- Hvorfor angrep du oss? - Angrep?
Angrep. Ja, selvfølgelig. Det virket nok sånn, sett fra deres ståsted.
Ja. Jeg gjorde det.
- Hvorfor det? - Det var uunngåelig.
Å, har dere smerter?
Ettervirkninger? Det hender at hjertet må startes på nytt.
Nei. Jeg tror det er bra med oss.
Å, comtraya!
Dere er alle så flotte eksemplarer.
Spesielt du. En kvinne.
- Oberst? - Rolig, kaptein.
Hør her, vi hadde noe med oss da vi kom hit... våpen.
Å, dem. Ja. Veldig farlige.
Veldig. Kan vi få dem igjen?
Og uniformene våre?
Beklager, men de er borte. Dette er bedre, ikke sant?
Nei.
Jeg heter Harlan.
Jeg er den siste overlevende på Altair.
Unnskyld? Den siste overle?
- Er du den eneste på denne planeten? - Ja.
Og våpnene deres er her borte.
Vi er i seksjon tre. Det har vært vansker her i det siste.
- Hva slags vansker? - Mekaniske sammenbrudd.
Det er meget vanskelig å vedlikeholde dette komplekset helt alene.
Hør her, Harlan. Har dette stedet en utside?
- Utsiden er over. Vi er under. - Under... overflaten?
Å, ja. På overflaten kunne vi ikke ha overlevd.
Stråling. Meget, meget ille.
Denne veien går til seksjon fire.
Hva skjedde med samfunnet deres?
Dere bodde sikkert først på overflaten og flyttet så under?
Å, ja. For lenge siden.
Vi er nysgjerrige på andre verdener og vil høre om hva som hendte der oppe.
- Alt til sin tid. - Vi har all verdens tid.
Ja. Dere forstår. Comtraya!
Hva er "comtraya"? Er det som "aloha"?
Harlan, hvor lenge har du vært alene?
La meg nå se.
Wallace var den siste som gikk bort. Jeg savner ham.
Men dere minner meg litt om Wallace.
Bortsett fra du, selvfølgelig. Du er kvinne.
Og du er... hva du nå enn er.
Hubald. Han skapte alt dette.
Men han døde altfor tidlig. Tok mange hemmeligheter med seg. Lenge siden.
Hvor lenge siden... nøyaktig?
Nøyaktig? 99207000 av deres timer.
Det blir 11000 år.
Hvordan visste du det?
Stemmer det?
- Ja. - Vent. Hvordan visste du det?
Ser dere? Alt er bedre, selv hodene deres. Dere er mye, mye bedre.
- Bedre enn hva? - Føles det ikke? At dere er sterkere?
- Klokere? - Jack, jeg tror han har rett.
Jeg føler meg storartet.
Selvfølgelig gjør du det. Fordi jeg har gitt dere en flott gave!
- Jeg har gjort dere... bedre! - Hvordan bedre?
Å, jeg har ikke skadet dere. Jeg har bare gjort dere... bedre!
Ålreit. Hør etter. Hør godt etter.
Jeg spør deg en gang til, ganske enkelt.
Bedre... hvordan bedre?
- Vi drar. Vi skal bort herfra. - Hv...
Carter, kod oss hjem.
Vent! Dere...
Dere kan ikke dra! Jeg kan heller ikke dra. Det er utrygt.
Hva er utrygt? Fortell oss det.
Alt sin tid. Det er så mye dere må lære først.
Hvis...
Dere vil komme tilbake! Dere vil!
Dere kan ikke la meg være igjen her-
- helt... alene!
Å, du, å du.
- Oberst, hvordan føler du deg? - Jeg har aldri følt meg bedre.
Det gjør meg litt bekymret, faktisk.
Vel, dette gjør meg litt bekymret.
Lytt.
Jeg hører ingen ting.
Hva, er dette bedre? Er jeg død?
Hør, oberst, for å få forstand på dette, må jeg ta en blodprøve.
Herregud. Hva i all verden er det der? Få den der ut av meg.
Hør, jeg må røntge alle sammen.
- Hva har han gjort med oss? - Jeg vet ikke. Vi forholder oss rolig.
Jeg innehar ingen goa'uld lenger.
- Oberst, hva er det du gjør? - Oberst!
Herregud.
Alarm. Sikkerhetstjeneste til sykestua.
Hold an! Sikkerhetstjeneste? Dr. Fraiser, det er oss.
Bare ikke kom nærmere.
Trekk tilbake, flysoldater. Det er en liten misforståelse.
- Det er en ordre. - Sett den ordren til side.
- General, det er ikke oberst O'Neill. - For guds skyld, general, det er meg.
Ville du kalle det der menneskeblod?
Jeg tror de er bedragere, alle sammen.
Han, eller hva det nå er, har intet påviselig hjerteslag.
- Sett dem i arresten. - General Hammond.
Jeg visste ikke hva den jækelen gjorde.
Følg ordre...
- Konen din er død. ...og du skal ikke komme til skade.
Barnebarna dine heter Tessa og Kayla.
Enhver motstand fra dere svares med dødbringende styrke. Forstått?
Forstått.
Fullstendig.
Ser og høres ut som våre folk.
- De tror så visst at de er SG-1. - Det kan være enda et goa'uldknep.
Jeg vet ikke hva jeg skal tro.
Han hadde rett navn på barnebarna mine.
Hvordan kunne han det, hvis han ikke er Jack O'Neill?
Etter vår erfaring med goa'uldene, ville det være farlig å holde dem her.
Jeg skal ta det under overveielse, doktor.
Det er utrolig. Den ser ut som min, den føles som min. Den er min.
Jeg føler meg ikke annerledes. Om noe, føler jeg meg bedre.
- Det var det Harlan sa. - Hvorfor sa han det ikke bare til oss?
- Var antakelig redd vi ville skade ham. - Rask i oppfatningen, den gnomen.
Du vet, oberst, du kan ikke si noe på at general Hammond sperrer oss inne.
Hei. Jeg vet hvem jeg er.
Vel, det gjør jeg også. Jeg føler meg på alle måter som Sam Carter.
Men bevisene... Harlan må ha overført bevisstheten vår-
- til disse kroppene. - Kroppene?
Så du innsiden av denne armen?
Vi er maskiner, Carter.
Teal'c, går det bra?
Hvordan det?
Vel... for det første har du mistet...
...din indre goa'uld.
- Jeg kjenner dens nærvær fremdeles. - Er det sant?
Det må være som fremdeles å kjenne et lem etter å ha mistet det.
Å, for guds skyld. Daniel!
Jeg er glad du er så fascinert av alt dette, -
- men det er på tide å se virkeligheten i øynene. Ok?
Vi er tatt til fange av våre egne folk.
- De kan ikke holde oss her for evig... - Hvorfor ikke?
Hva tror du vil skje?
Tror du den militære etterretningen vil la oss fortsette i SG-1 sånn?
- Vi har ennå våre rettigheter, Jack. - Hvilke rettigheter?
Uansett hva han har gjort med oss, er vi ennå...
Mennesker? Var det dét du skulle si?
Harlan sa at vi ville komme tilbake.
Nå vet vi hvorfor.
Oberst O'Neill... Hvem du nå er.
Jeg sender SG-5 til PX3-989 for å se om de kan kaste litt lys over dette.
- Det er en tabbe. - Hvorfor det?
Harlan vil gjøre det samme med dem som han har gjort mot oss.
Harlan?
Den urinnvåneren som vi møtte på den andre siden, sir.
Vi tror at han har overført vår bevissthet-
- til disse kunstige kroppene.
- Hvorfor skulle noen ville gjøre det? - Han mente å gjøre oss en tjeneste.
Han synes at dette er "bedre".
Jeg tenkte aldri på det da, men han er nok også kunstig.
Det ville forklare hvordan han har klart å bli 11000 år.
- Hva? - General.
Jeg tror at det er tvingende nødvendig at vi drar tilbake...
- Hent Dr. Fraiser! - Ja vel, sir!
General, vi må dra tilbake.
Vi sender en annen gruppe innen en time.
Avslått! Lkke utsett flere for risiko.
Få åpnet denne portalen!
Styrken min kommer tilbake.
- Vi gikk tom for energi. - Hva?
Vel, hvis disse kroppene er maskiner, trenger de en kraftkilde. Han er her.
Comtraya!
Det er her dere hører til nå.
Det er kun her dere kan være.
Din jækel!
Dere ventet nesten for lenge. Jeg var bekymret. Føles det bedre?
Bedre?
- Hva var det du gjorde med oss? - Du er sint.
Ja! Gi meg én god grunn til ikke å knekke deg i to!
Kun han kan føre bevisstheten tilbake til våre kropper.
Nei, nei, nei. Det kan jeg ikke. Det vil dere forstå med tiden.
Jeg har overført bevisstheten til den syntetiske utgaven.
- Vel, overfør oss tilbake. Straks! - Nei, det kan jeg ikke. Det er varig.
Det der vil jeg ikke høre noe av!
Du skader meg.
Jeg beklager, men det er umulig å gjøre det du ber om.
Kroppene deres er borte. Det hører med til prosessen.
Dette er hva dere er nå!
Dere vil se. Det er bedre!
Denne veien. Rundt hjørnet.
Bare noen skritt til, og hjemme igjen!
Dere bør hvile nå. De indre systemene deres er ikke helt oppladet ennå, -
- og de har fått gå seg altfor tørre.
Hør etter, Kjølemiddellekkasje i sekundærspole, seksjon to,
Må etterses øyeblikkelig,
Seksjon to. Forstår dere nå at jeg trengte dere?
Dette stedet er mer enn hva ett menneske kan vedlikeholde.
Det er så mye å gjøre her.
Dere vil se. Snart vil dere føle dere mye bedre.
Dette tar slett ikke lang tid.
Jack, han sa at vi skulle hvile. Du må ikke gå tom for energi igjen.
Han hadde rett hva dette stedet angår.
Halvparten av sakene i komplekset virker ikke, resten er på grensen.
Se dere omkring. Han har vanstelt stedet i århundrer.
- Han var desperat. - Jeg mener at stedet skal få forfalle.
Å fordømme Harlan ville være å fordømme oss selv.
Hvor vil du hen?
- Gjort er gjort. - Å, vær så snill.
Har det foresvevet noen at alt vi er nå, er roboter?
- Hvor skal du? - Jeg skal finne Harlan. Ta det med ro!
Bare for å prate. Robot til robot.
- Hva er det? - Å, det er ingen ting.
Tanken på å leve i 11000 år slo meg et øyeblikk, -
- og jeg klarte ikke...
Det er mye å fordøye.
Vi har visst tid til å tilpasse oss.
Vi kan faktisk sanse og oppfatte det samme som vi gjorde i menneskeform.
Vel, når man tenker over det, er menneskekroppen bare en maskin.
Den er bare en bevissthetsbeholder. Det er bare det at den er organisk.
- Den arbeider, trenger drivstoff. - Det blir ikke det samme.
Nei, men... Kanskje Harlan hadde rett, på et vis.
Kanskje dette er... bedre.
Jeg mener, vi er fremdeles oss, vi er fremdeles unike.
Jeg mener, alle tanker og følelser...
Har du følt sult eller tørste siden dette hendte?
Nei.
Teal'c!
Er det fremdeles bra med deg?
- Hvor gikk han? - Han vil antakelig være alene.
Ingen ting å si på det. Den veien.
Jeg forstår ikke hvorfor du er så besatt av dette.
Jeg er ikke besatt. Jeg vil bare vite hva du har gjort med kroppene våre.
Dere har ikke bruk for dem lenger. Å, fint. Dere ser dere omkring.
Ja, fint, fint. Det er mye å se. Mye å lære på stasjonen.
Og dere føler dere bedre, ikke sant?
Nei. Oberst, har du sett Teal'c?
Han var sammen med dere.
Kanskje han bør få være i fred.
- Han er... annerledes, ikke sant? - Jo!
Hør her, Harlan, jeg vil vite hvorfor du har gjort alt dette.
Folkeslaget holdt på å bli utryddet.
Biosfæren på planeten tålte oss ikke lenger.
Dette prosjektet ble igangsatt for at noen av oss skulle få leve, -
- selv om planeten ikke gjorde det.
Våre tidligere kropper ville... aldri ha overlevd dette.
Hvor mange fantes det opprinnelig?
- Tja, tusen. - Hva skjedde med dem?
Det var overføringsproblemer Noen gikk tapt i prosessen.
Sekura, Marith, Tira. Svært trist.
Vi klarte ikke å reparere Hubald, skaperen. Hemmeligheter gikk tapt.
- Men mange overlevde... en stund. - Hvor er de?
Noen dro gjennom den ringen vi oppdaget, den som dere dro gjennom.
De hadde mindre, bærbare kraftkilder med seg.
Jeg forventet at de skulle komme hjem. Jeg ventet.
Dette er hjemme, tross alt.
Men de... kom ikke.
Og de andre tok ikke imot gaven. De... avsluttet sin eksistens.
Hvordan?
De vandret over overflaten, langt herfra, -
- utenfor rekkevidde av kraftkilden.
Wallace, han var den siste. Han ga sitt liv for stasjonen. En ulykke.
Og jeg har vært alene siden da.
Men nå er dere her.
Og alt er bedre nå.
Kan du holde denne?
Comtraya! Veldig hjelpsom.
Vi arbeider godt sammen. Sånn, ser du? Vi utretter ting.
Vi må holde oss nær kraftkilden, i tilfelle den bryter sammen igjen.
Uten en kontinuerlig energistrøm fra senderen,
- fungerer disse kroppene i bare noen timer.
Derfor visste jeg at dere ville komme tilbake.
Harlan, vi vil dra hjem.
Å, nei, nei. Dere må bli. Dere er venner.
Nye venner!
Venner? Jeg liker deg ikke en gang.
- Sannsynligvis vil jeg aldri like deg. - Oberst.
Skal vi noen gang komme hjem, trenger vi ham.
Dere setter ennå ikke pris på gaven. Udødelighet.
11000 og snart evig, sier jeg alltid.
Hør etter, Kjølemiddellekkasje i primærspole,,
Meget ille. Meget ille.
- Hva er det? - Kraftkilden... for oss.
Jeg forsømte stasjonsrepareringen mens jeg skapte dere.
Skynd dere. Vi har liten tid. Vi må reparere den, ellers vil vi alle... dø!
Jeg tror at varmekondensatoren er i ustand igjen.
Rør 18 er blokkert.
Det trekker inn varme fra planetkjernen. Det må luftes.
Vinden driver bestrålt regn inn i ventileringssystemet.
Det gjør at ventilene ruster fast.
- Så, hva er det som holder oss i gang? - Reservekraft, som da dere dro...
- Liten tid! - Har dette hendt før?
Lkke siden Wallace ennå levde.
Det er årsaken til at jeg skapte dere. Vi må arbeide sammen.
Vær så snill å hjelpe!
Ja vel. Jeg skal hjelpe.
Hvor er Teal'c? Vi kunne trenge ham.
Det spiller ingen rolle. Han er... annerledes.
- Ok, så hva gjør vi? - Jeg måtte stenge de fleste ventilene.
Vi må åpne flere og omdirigere ventilasjonen.
Der og der.
Jeg blir her og betjener datamaskinen.
Hvor finner vi disse ventilene? Hvordan åpner vi dem?
Automatkontrollene virker ikke lenger. Ventilene er rustet fast.
Dere må åpne ventilasjonssjaktene og gjøre det manuelt.
Let i hukommelsen. Alt er der; det sørget jeg for.
Dere har alle de svarene dere trenger. Gå nå! Gå!
Gå!
Å, du, å du, å du.
Denne veien.
Advarsel, Trykket øker til kritisk nivå,
Trykknivå på fire Hubald-enheter,
Trykket øker til seks Hubald-enheter,
Advarsel.
Der er det.
- Så du det? - Daniel.
Harlan hadde rett. Det er rustet fast.
Der. Jeg har den.
Advarsel, Trykket øker til åtte Hubald-enheter,
Trykket øker til ti Hubald-enheter,
Utkopling dampventil,
lkke ennå, Harlan, ikke ennå!
Teal'c! Gudskjelov. Hvor har du vært?
,,, tolv Hubald-enheter,
Hva er det du gjør?
Snarlig katastrofal kjølemiddelsvikt,
Kom igjen, Teal'c. Kom igjen.
Teal'c!
Du har lyktes i å slippe ut nok trykk,
Comtraya!
Vi klarte det.
Teal'c! Lkke gjør det!
Oberst.
- Det er bra med meg. - Beklager, men det er det ikke.
Det er bare en skade. Jeg kan reparere den.
Alt blir bra. Dere får se. Og vennen deres også.
- Hva, Teal'c? - Du drepte ham!
Han fungerte dårlig.
Hvordan kan alt bli bra med ham hvis han er død?
Dere får se. Nå er stasjonen reparert, -
- gå tilbake til kvarteret deres og vent.
Dere... dere får se.
Hold øye med ham.
Harlan! Åpne!
Harlan!
- Nei, nei, nei, gå vekk! - Harlan, hva er det du holder på med?
- Alt blir bra. Vær så snill. - Han lager en ny, syntetisk Teal'c.
Gå tilbake til kvarteret deres, så kommer jeg med ham til dere.
- Hvordan er dette mulig? - Å. Ja. Det var to sinn der før.
Skapningen han bar inni seg. To vesener.
De to sinnene kunne ikke sameksistere, så vennen deres fungerte dårlig.
Jeg visste at han var annerledes. Jeg vil ikke gjøre den feilen igjen.
Svar på spørsmålet. Hvordan lager du en syntetisk Teal'c uten originalen?
Kaptein Carter, trekk til side.
- Harlan, slå av den maskinen. - Prosessen er ikke fullført.
Slå den av!
- Svar på kapteinens spørsmål nå. - Vær så snill.
Ødelegger dere meg, ødelegger dere den siste overlevende av et helt folk-
- og dere selv med. - Jeg stiller dette spørsmålet én gang.
Finnes kroppene våre, de ekte kroppene våre, et sted?
Ja.
Da vil jeg at du skal sette oss tilbake. Straks.
Det kunne jeg ikke gjøre, selv om jeg ville.
Hvorfor ikke? Hvis du kan overføre bevisstheten vår til disse kroppene, -
- kan du vel reversere prosessen.
- Nei. Det er umulig. - Hvorfor?
Jeg skal vise dere.
Jeg mente ikke noe galt. Jeg ville ha sendt dem tilbake gjennom ringen, -
- så snart jeg var sikker på at dere hadde godtatt overføringen.
Men det er egentlig ingen overføring, er det vel? Fra den ene til den andre.
- Vi er kopier. - Ja.
Like gode som originalen. Bedre, endatil.
Hadde dere ikke vært så urokkelige, hadde dere aldri sett hverandre.
Jeg aktet å sende deres organiske selv tilbake til den verden dere tilhører, -
- når jeg visste at overføringen var vellykket.
Den verden de tilhører.
De ville aldri ha fått vite om deres eksistens.
Og jeg håpte at med tiden ville dere ha godtatt dere selv.
Vi... kan aldri vende tilbake.
Nei, dere hører til her.
Dere er velkommen her.
- Teal'c? - Kaptein Carter.
Oberst, det er bra med ham.
Det er fint, kaptein.
Daniel?
En slags.
Her, la meg ta den.
Harlan, hvor har du vært?
- Jeg har hatt det fryktelig travelt. - Det ser jeg. Med hva?
Å skape deres syntetiske attrapper, for å redde planeten. Travelt.
- Syntetiske? - Ja.
Beklager at jeg har holdt dere igjen så lenge.
Jeg er redd planen min har vært mislykket... sørgelig mislykket.
Men som jeg lovte, kan dere dra.
Dette er umulig.
Det er sant. Først visste vi ikke en gang at vi hadde blitt forandret.
- Å gjenskape nervestrukturen på... - Det utfordrer uskarphetsrelasjonen.
Men vi er jo identiske.
- Helt til føflekken på vår... - Hei, hei, hei. Ti stille.
- Ble det ikke lagd en kopi av meg? - Å. Jo...
Jo... Men...
Jeg måtte oppløse deg.
Jeg forstår.
- Du skjønner det, men liker det ikke. - Vel...
Jeg tror at med tiden gjør våre særskilte erfaringer oss annerledes.
Hør her, jeg er ikke helt fornøyd med dette heller, vet dere.
Vet du hvordan jeg føler meg?
Vel, ja.
Vi er i bunn og grunn den samme, ikke sant?
Ta en titt.
- Beklager. - Ja.
Så... hva er det som har hendt?
Noen har stjålet livet mitt. Det er det som har hendt.
- Snakker du om mitt liv? - Hei!
Jeg har like mye rett til det som du.
Jeg hadde håpt at jeg kunne finne en måte å omstøte alt dette på og-
- komme inn i den kroppen jeg tilhører.
Vel, den er dessverre opptatt.
Jeg har lagt merke til det.
Hva blir jeg da?
- Hva vil du bli? - Vel...
De drøfter meningen med livet.
Begge Danielene synes at dette er helt fascinerende.
Carterene krangler allerede.
Teal'c føler seg tilsidesatt.
Du og jeg har et par ting å snakke om.
Jeg skal ikke plage deg med hvem som vender tilbake, hvis det er det du tror.
- Takk. - Jeg ser det ikke for å være sjenerøs.
Jeg kan ikke vende tilbake. Kunne jeg det, ble kanskje alt annerledes.
Ja, vel...
Det er lite problem med sikkerhet.
Du vet alt jeg vet om jorden. Koder, forsvar.
Vi begraver portalen. Ta det med ro.
Og tenk ikke en gang på å sende en bombe for sikkerhets skyld.
- Jeg gjorde ikke det. - Jo, det gjorde du. Jeg kjenner deg.
Ja vel. Ja vel. Du har mitt ord på det... oberst.
Kall meg Jack.
Oberst O'Neill?
- Å, for guds skyld. - Å, for guds skyld.
Jeg tar meg av dette.
Der er du. Jeg var bekymret for deg. Hvor er den andre?
Han...
...gjør seg klar til å dra hjem.
Ja, det er aller best sånn. Jeg håper at du tilgir meg med tiden.
- Du prøvde bare å overleve. - Ja! Og det skal vi!
Alt blir bra, skal du se!
Harlan...
...det er ikke meningen at folk skal leve evig.
Kanskje ikke. Men hvis du prøver- bare noen hundre år, -
- forandrer du kanskje mening?
Så... glem ikke å begrave portalen når vi er dratt.
Som om jeg kunne glemme det.
Vel.
Ha det.
Og... du bør få undersøkt det der. Det er...
Ha et godt liv.
Ha det.
Resync: Xenzai[NEF]